KATAPLEKSIA ON NEUROLOGINEN SAIRAUS,
JOKA AIHEUTTAA LIHASJÄNTEYDEN ÄKILLISTÄ KATOAMISTA.
SEN LAUKAISEE VOIMAKAS TUNNEREAKTIO,
KUTEN SUUTTUMUS TAI PELKO, MUTTA VARSINKIN...
ILO
Rakkaus, perhe, ilo.
Jos olet täällä, rakastat kovasti Marvinia ja Lizaa.
Ainakin toista heistä.
Ja haluat jakaa heidän onnensa.
Minä ainakin tahdon.
Liza,
Charlie, Cooper, kiitos, että sain huolehtia seremoniasta.
Se on minulle suuri kunnia ja etuoikeus.
Ja edesmenneet vanhempanne, Jerry ja Barb, olisivat suostuneet siihen,
ja mikä tärkeintä, antaneet kunnon tipin.
Onko kaikki hyvin? Mieti surullisia asioita.
Lasten lihavuus, kalaverkkoihin juuttuneet delfiinit.
-Syyria. -Sinnittele.
-Puolet avioliitoista päätyy eroon. -Tosi masentavaa.
Kiitos.
Mitä ihmettä?
Heidän veljensä Charlie.
Hänellä on joku sairaus, joka vie häneltä tajun onnellisena.
-Onko se sairaus? -Tai sitten hän on vain kusipää.
Tapasin Lizan ensi kerran, kun hän oli vasta vauva.
Charlie ja Cooper esittelivät uutta siskoaan kaikille-
niin kuin Liza olisi ollut itse Vapahtaja.
He olivat jopa vanhempiasikin ylpeämpiä.
-Jestas. Hei, älä nyt. -Onko hän kunnossa?
Brian Wilson, vegaaniset lihankorvikkeet.
-Cosby. -Cosby.
Vauhdilla loppuun asti.
Ymmärrän. Selvä.
-Tahdotko ottaa Lizan vaimoksesi? -Vauhtia.
Rakastaaksesi niin myötä-kuin vastoinkäymisissä,
kunnes kuolema erottaa?
-Tahdon. -Liza, tahdotko sinäkin sitä samaa?
Tahdon.
Sitten New Yorkin osavaltion ja Jumalan suomin valtuuksin-
julistan teidät mieheksi ja vaimoksi.
Hei! Varovasti!
-Onko hän kunnossa? -Ei mitään hätää!
Tällaista sattuu.
Charlie?
Hei. Se on elossa!
-Mitä jäi väliin? -He ovat matkalla Belizeen.
Sori.
Katso tätä.
Ennen lähtöään Marvin antoi Lizalle ison laatikon. Lahjan.
Teki siitä ison numeron.
Ei korua, kylpyläpäivää tai alusvaatteita.
Vaan matkahousut irrotettavilla sääriosilla.
Luulin hänen mottaavan Marvinia.
-Lopeta. -Oikeasti.
-Lopeta jo. -Mutta Liza on kunnossa.
Jeff-setä paikkasi huulen, ja...
Pistit kunnolla haisemaan. Koko eturivillä on PTSD.
Hän näytti vain tosi kauniilta. En pystynyt estämään onnea.
Etkö edes harkitse ottavasi sitä Xyrem-lääkettä taas?
Se ei tehoa liikuntaa paremmin, eikä liikunta saa kastelemaan sänkyäni.
Selvä. Minä vain...
En halua, että kuolet.
Ei minulla ole hätää.
Kunhan ei ole enää ikinä häitä.
-Kai voin luottaa sinuun? -Hei.
Näin, kun Marvinin sisko Rita katseli sinua.
-Katseliko? -Joo.
Hän taitaa tykätä pyörtyilijöistä.
Jotkut mimmit pitävät projekteista.
En käytä sukkia sandaalien kanssa. Minulla on parantumaton sairaus.
Mutta ei siitä tarvitse masentua.
HAUTAJAISMUSIIKKIA
Matka jatkuu.
-Minä voin auttaa. -Paljon kiitoksia.
Ei kestä.
KIRJASTO
Pikkusiskosi meni naimisiin.
-Sinusta varmaan tuntuu vanhalta. -Liza teki kaiken ensin.
12-vuotiaana hän painosti minut polttamaan pilveä.
Älä nyt. Etkö muka halua rakastua?
Totta kai haluan.
Tahtoisin hypätä kuherruskuukauden yli suoraan yhteiseen deodoranttiin.
Olet hulvaton.
Olen samaa mieltä. Pitää löytää joku, jonka olemassaolon voi unohtaa.
Kun hän jättää, se tuntuu kissan menetykseltä.
En tarkoittanut sitä... Minun pitää olla varovainen.
Tarvitsen jonkun, jonka voin kuvitella verkkareissa. Hiirulaisen.
Kuunteletko Moderni rakkaus-podcastia?
-En. Kuunteletko sinä? -Tunnollisesti.
Siinä puhuttiin parista, jossa mies oli kuuro ja nainen sokea.
He eivät voineet puhua tai viittoa,
mutta olivat 15 vuotta onnellisesti aviossa.
Mitä sitten tapahtui?
Nainen jäi itseohjautuvan auton alle.
-Se oli rankkaa. -Kiitos tuosta, Victor.
Pulinat pois nyt. Minun pitää keskittyä.
-Ei sinun tarvitse reagoida noin... -En tiedä, mistä puhut.
Vein sinut baseball-peliin. Olit kuin hullu siellä.
"Kuin hullu"? Se oli baseball-peli. Onko siellä joku etiketti?
-Se oli nappulaliigan peli. -Hyvä on.
Itse vedit kännit nappulaliigan pelissä.
Ei siellä muutakaan voi tehdä. Istu alas hetkeksi.
Pyysin sinua rauhoittumaan.
Sinä pidit sitä jonain...
Se on maailman ärsyttävin asia kuulla.
-Käskin vain rauhoittua... -Älä toistele sitä.
Voisitko jo rauhoittua?
Mistä he puhuvat?
Olen tehnyt paljon töitä itseni kanssa viime aikoina.
Olen yrittänyt tulla paremmaksi ihmiseksi.
Aiotko jättää minut?
-Kyllä. -Oikeastiko?
Olemme kirjastossa.
Toitko minut tänne, jotten korottaisi ääntäni?
En.
Tiedämme kumpikin, että olet intohimoinen.
Onko se kiertoilmaus "äänekkäälle"?
-Nainen alkaa suuttua. -Kiertoilmaus on hyvä sana.
Tässä tulee toinen. Olet aivan tärähtänyt.
-Senkin... -Älä nyt viitsi.
Mahtavaa.
Oletko tosissasi? Tästä saat!
Hyvä on. Voisitko tulla alas?
-Tulisitko alas? -Täällä on hyvä.
Hän on hullu. Ei vain osan kuukaudesta, vaan koko ajan.
Hyvä luoja!
Tuo loafereita pitävä paskiainen toi minut tänne erotakseen minusta.
Ajattelin, että hän kerrankin hillitsisi itseään.
-Anteeksi. Anna kaiken vain tulla. -Mitä?
Seisot pöydällä. Sinulla on selvästi jotain sanottavaa.
Sano se.
Hyvä on. Esimerkiksi "hillitä itseään".
-Ei minun tarvitse hillitä mitään. -Jokainen nörtti täällä on eri mieltä.
En edes tiedä, miten päädyimme yhteen.
Hän on epäkohtelias tarjoilijoille eikä vastaa äitinsä puheluihin.
-Hän lankaa kulmakarvansa. -Olen osaksi kreikkalainen.
-Entä ystäväsi? -He inhoavat häntä.
He eivät tajunneet, mitä näin hänessä.
Ja jonkin ajan päästä siitä tuli syy, miksi olin hänen kanssaan.
Vääriä valintoja. Se on juttusi, vai mitä?
Eli syy on hänen.
-Hei! -Anna se kirja Lavellelle.
-Peräänny, tai revin tämän palasiksi. -Kunhan uhkailee.
Neiti?
Neiti!
Et saa revittyä kantta. Se on sidottu kirjastoja varten.
-Mutta voit kokeilla sivuja. -Charlie.
Ole hyvä vain. Aloita keskeltä. Siitä vain.
Eikö tunnukin hyvältä?
-Tuntuuko hyvältä? -Olenko liian äänekäs?
-Rauhoitu nyt. -Rauhoitu?
Rauhoitu?
Rauhoitu!
Kerrohan yksi asia.
Luulitko oikeasti, että tämä kestäisi?
Tai parempi kysymys kuuluu:
halusitko sen edes kestävän?
Hyvä on. Voimme erota.
Se meni odotusten mukaisesti.
-Kiitos. -Miten hän teki sen?
Niin kuin sokea oppii kuuntelemaan, Charlie tunnistaa tuskan.
-Mitä se sinulle kuuluu? -Mitä?
Yritän vain pitää yllä rauhaa.
-Olet hyvä siinä. -On pakko.
-Anteeksi! -Älä tee tuota enää.
Lähden aikaisin.
"Tuhkarokko on kasvussa. Tautientorjuntakeskus on huolissaan."
Kiitos.
Zika-virus, kongressi.
Jestas.
Darfurin nälänhätä. Valkoinen tyyppi, jolla on rastat.
-Hei, Charlie. Ehdit juuri. -Hädin tuskin. Kiitos.
-Kaikki hyvin? -Joo.
Sinulle on naisvieras. Hän toi sinulle jotakin.
Naisvieras?
-Luoja. Sano, että kuolin. -Sanoin jo, että olet täällä.
-Se kävi äkillisesti. -Hei?
-Herra kirjastonhoitaja. -Tulitko taas heittelemään kirjoja?
Tulin kiittämään sinua, kun pidit puoliani silloin.
En pitänyt puoliasi. Halusin sinut vain alas pöydältä.
Arvostan sitä silti.
-Toin vastaavan kirjan. -Ei olisi tarvinnut.
-Se on vähintä, mitä voin tehdä. -Tuhoamasi kirja oli ensipainos.
Olen pahoillani. Mutta sinä tavallaan rohkaisit minua.
Hyvä on.
-Mietin jotain, mitä sanoit silloin. -Selvä.
Halusinko suhteen kestävän? Tajusin, etten halunnut.
Hyvä, että se päättyi.
Miksi ryhdyin suhteeseen, jonka tiesin epäonnistuvan?
-Kysy tyypiltä, joka tuhosi sen. -Se ei ollut hänen syynsä.
Itse asiassa kaikki on hänen syytään.
Mutta tiesin, miten kävisi, kun hän peruutti treffit venemessujen takia.
-On jo toinen, joka on tehnyt samoin. -Muuta sisämaahan.
Pidän miehiä, joiden kanssa ei ole tulevaisuutta, vastustamattomina.
Selvä.
Täällä on tosi hiljaista. Haluatko koskaan kiljua?
Älä kilju.
-Oletko kokeillut? Se on hauskaa. -Niin on, mutta elämässä on muutakin.
-Onko? -En ole enää niin varma.
No, kiitos vielä kerran.
-Olen muuten Francesca. -Olen Charlie.
Oli kiva tavata, Charlie.
-Joo! -Jätän tämän tähän.
Niin.
Selvitetään nyt yksi asia. Oletko homo?
Ei se haittaa, jos olet, mutta minun pitää tietää,
-koska en enää kestä tätä. -En ole homo, Lavelle.
Oletko eunukki?
-Mitä? -Se on epäreilua.
Et halua tapailla ulkonäön takia. Ei seksikkyys ole hänen syytänsä.
Kyse on myös maneereista. Naurusta. Typerästä lahjasta.
Hän on vain liian...
liikaa.
-Taidat pitää hänestä. -Se ongelma onkin.
Mennään itse asiaan.
Siemennesteen laatu huononee 35 vuoden jälkeen.
Kiitos, Victor.
Joskus on otettava riskejä. Tai elämä menee menojaan.
Niin varmaan.
Hyvä on!
-Hyvä on, mitä? -Lähden ulos kanssasi.
Ai, minä... En oikeastaan kysynyt sitä.
Käykö lauantaina kahdelta?
-Ajaako äitisi meidät? -Vanhempani ovat kuolleet.
Hyvä on sitten. Lauantaina kahdelta. Laitan aurinkovoidetta.
Hienoa. Tai siis hyvä. Nähdään silloin.
Etkö tarvitse numeroani?
Soita infotiskille. Minun on nyt mentävä.
En tiedä. En vain tajua sitä.
Et ole käynyt treffeillä vuosiin.
-Miksi hän? Miksi nyt? -En tiedä.
Hän oli tosi vihainen ja täysin poissa tolaltaan.
-Se oli jännittävää. -En tajua sitä.
Hän on juuri sellainen, jota yritän välttää.
-Hän vetää minua puoleensa. -Kuin liekki yöperhosta.
-Kuin "polttava, kuolettava liekki". -Tajusin sen.
Mitä sinun pitää päättää? Paitasi näyttävät identtisiltä.
-Miksi ne ovat identtisiä? -Ei kohteliaisuuksia.
Tietääkö Francesca...
Vitsailetko?
"Hei, en voi sairauteni takia pitää hauskaa. Mennäänkö treffeille?"
Anna nastat.
Ei.
-Älä viitsi. Se on liian kamalaa. -Se toimii.
Hyvä on.
Pistä vain niin monta toimistotarviketta kenkääsi kuin haluat.
Lopulta hän saa tietää. Treffeillä pidetään hauskaa.
Ei näillä treffeillä.
Ainoa hyvä puoli mummoni Alzheimerin taudissa on se,
että se auttoi häntä unohtamaan surkean elämänsä.
Hän varttui Hoovervillessä.
Kaupungin väärällä puolella, väärällä puolella raiteita.
Paikassa, jossa unelmat kuolevat ja toivo...
Toivo tukahdutetaan alkuunsa.
-Onko hän ystäväsi? -Ei.
Mildred Munchilla ei ollut toivoa.
Hänellä ei ollut unelmia, joten hänellä ei ollut mitään hävittävää.
Norman, senkin lurjus, mene töihin!
Hankit työpaikan tai uuden vaimon!
Uhkailusi ovat yhtä tyhjän kanssa...
-Saiko tämä hyvät arvostelut? -En tarkistanut.
Ei, ole kiltti...
Mikset?
Ja silloin Mildred Munch,
Millie-mummoni turvautui prostituutioon.
Käteenvetoja!
-Miksi tulimme tänne? -Ensimmäinen on ilmainen!
Miksi tulimme tänne?
Anteeksi, häiritseekö näytelmäni keskusteluanne?
-Ei. -En ostanut lippua keskusteluunne.
-Anteeksi. Me lopetimme. -Niin.
-Jatka vain. -Anteeksi.
Kiitos, että sain luvan jatkaa näytelmääni. Paljon kiitoksia.
-Hyppään takaisin kohtaukseen. -Me lähdemme. Anteeksi.
-Esitän, etten ole täysin hämmentynyt. -Anteeksi.
Hyppäänkö suoraan siihen, kun esikoinen kuolee tavalliseen ripuliin?
Sanoin ripuliin!
Sanoin... ripuliin.
-Ripuliin! -Joo. Niinpä.
Mutta me tavallaan...
-Ripuli? -Kyllä, ripuli.
Minun käy häntä sääliksi.
-Missä olemme? -Tämä on...
Olemmeko vaarassa?
-Siltä alkaa tuntua. -Pidä kiinni, ettei sinua kaapata.
SUURI MASENNUS NYT TEATTERISSA
-Kerro sairaasta tädistäsi. -Flirttailet oudosti.
Anteeksi. Se vaikutti tärkeältä. Jotain, mitä käyt läpi.
Joskus on kiva, kun ei tarvitse miettiä sitä.
Olen idiootti, joten älä välitä minusta. Niin sinulla on hauskempaa.
Ei se mitään. Kun se nyt tuli puheeksi...
Se on rankkaa.
Hän on kuin toinen äiti minulle oikean äitini kuoltua samaan sairauteen.
Rintasyöpä kulkee suvussa niin kuin vasaravarpaat.
Odotan sitä innolla.
Kukas nyt vitsailee.
Olen pahoillani, Francesca. Se on kauheaa.
Kiitos.
Kyllä se tästä.
Olen lähentynyt Sylvian kanssa asuttuani hänen luonaan,
mikä tarkoittaa, että minuun sattuu vielä enemmän, kun hän...
Ainakin New York on pilalla sen takia.
Oletko lähdössä?
Olen. Kuten aina.
Menetin erään läheisen lapsena.
Vaarini Jacobin. Hän oli paras ystäväni lapsena.
Meillä oli sama... Meillä oli paljon yhteistä.
Sunnuntaisin hän vei minut karuselliin ja antoi istua niin kauan kuin halusin,
jopa sen jälkeen, kun hänen oli lopetettava.
En ole koskaan ollut yhtä onnellinen.
Oletko nyt onnellinen?
En yhtä onnellinen kuin Mildred Munch. Ripuli.
-Tavallinen ripuli. -Eikö edes mikään erityinen?
Ei.
-Et ole kokenut sitä. -En niin. "Väärällä puolella raiteita."
"Väärällä puolella raiteita." Niin kuin Troy McClure.
Uskomatonta, että veit siihen näytelmään.
Työstän sitä.
Asun tässä. Tätini on vielä karatessa, jos haluat tulla lasilliselle.
-Lasilliselle? Kello on puoli neljä. -Niin on.
Kyse ei ole juotavasta, Charlie.
-Toki, mikä ettei? -Niinkö?
Huomaan, miksi halusit päivänäytökseen.
Vehtailuun jää enemmän energiaa.
Charlie! Hyvä luoja!
Charlie!
Verenpaine on yli 160...
-Tri Ramirez radiologiaan. -Syke on 83.
Kutsukaa neurologi. Viedään hänet osastolle.
Anteeksi.
-Hei, etsin Charles Greeneä. -Etsitkö Charlieta?
-Olen Francesca. -Jestas. Ei ihme.
Anteeksi.
Hei. Cooper, veli.
Miten meni?
-Miten niin? Me päädyimme tänne. -Niin. Oletko kuullut jotain?
Hän ei taittanut niskaansa, mikä on hyvä.
Teillä taisi sitten synkata.
No joo. Tai siis luulin niin.
En tiedä. Olimme menossa yläkertaan, ja hän vain kaatui.
Hän taisi pyörtyä kuumuuden takia.
Kuumuuden takia. Niin varmaan.
-Se on tosi yleistä, koska pitää juoda. -Hyviä uutisia.
Charliella on paha haava, ja päänsärkyä on vähän aikaa,
mutta luita ei murtunut, joten hänellä oli onnea tällä kertaa.
-Tällä kertaa? -Niin.
-Potilastietojen mukaan... -Charliella on yksi juttu.
Toisten mielestä se on sairaus, kun taas toisten mielestä suloista.
Se on sairaus, jonka aiheuttaa aivojen hypokretiinin vähyys.
Se on kemiallinen signaali, joka saa meidät pysymään hereillä.
Charlien keho luulee, että se nukkuu.
Suloinen outous.
Sairaus.
Hei.
Ai hei.
Olipa se hullua.
-Taisin kai pyörtyä. Pitää juoda. -Charlie, minä tiedän.
Mikä sen nimi on?
Katapleksia. Teknisesti ottaen narkolepsia ja katapleksia.
Sitä on suvussa.
-Jacob-vaarisi? -Kyllä.
Lapsena luulin, että hän nukkuu paljon, koska on vanha.
Sitten minulle alkoi käydä samoin.
Mikä tahansa vahva tunne laukaisee sen.
Minun tapauksessani lähinnä se, kun olen onnellinen.
Joten kiitos.
Mikset kertonut minulle?
Minulla oli tyttöystävä yliopistossa, Alice.
Ja hän tiesi, muttei oikeastaan tiennyt.
Ja koska hän oli ensimmäiseni, en tiennyt, mitä tapahtuisi, kun me...
Kun te...
Se ei ole hauskaa.
-On se vähän hauskaa. -Ei se ole yhtään...
-Miten sinä... -Ei yhtään hauskaa.
-Anteeksi. -Jestas sentään.
Okei. Olet oikeassa. Ei se ole hauskaa.
Tulin tajuihini alastomana, selälläni-
ensihoitajien, asuntolan valvojan ja muiden asukkaiden ympäröimänä.
Alice luuli, että kuolin.
Olen pysynyt erossa tyttöystävistä siitä lähtien.
Vakuutus on liian kallis.
Tämä päivä oli iso juttu sinulle.
Se oli iso juttu minullekin.
Muistatko, etten tapaile lupaavia miehiä?
Lopetetaan hyvän sään aikana.
Otin riskin. Se oli selvästi huono ajatus.
Älä siitä huoli. Edetään hitaasti.
-Käydään tylsillä treffeillä. -Ei se toimi.
-Kasvitieteellisessä puutarhassa tai... -Ei se ole niin yksinkertaista.
Konferensseja, luentoja, Roosevelt Island...
Lopeta.
-Tarkistan taas vointisi. -Selvä.
Minulla oli mukavaa kanssasi. Haluan vain muistaa sen niin.
Hyvä on. Katso minua.
-Kipu asteikolla yhdestä kymmeneen? -Kaksi.
-Hyvä on. Onko kylmä? -Ei.
-Huimausta? -Ei.
-Päänsärkyä? -Ei enää.
"'Entä tämä vanha pupu?' pojan rehtori kysyi.
'Ai tuo', sanoi lääkäri,
'siinä on tulirokkopöpöjä, se pitää polttaa.'
Niinpä pikku jänis laitettiin säkkiin vanhojen kuvakirjojen-
ja roskien kanssa ja vietiin ulos pihan perälle.
Se oli hyvä paikka kokolle."
Tämä on surullinen tarina. Lue jotain hauskaa.
Joo, hauskaa.
-Tässä on oikea juoni. -Hauskaa!
-Niinkö? -Heitä se kokkoon!
Hyvä on. Kokeillaan tätä.
Tämän nimi on Minne mummoni meni?
Nyt on pissatauon aika.
Kyllä te tiedätte.
Kun palaamme, ehkä Charlie lukee piereskelevästä koirasta.
Pieruja, pieruja!
Tiedoksi, että Walter piereskelee, koska sai ihmisten ruokaa.
-Se on surullista. -Kamala luokkaretki.
Hei, ei noin saa sanoa, Deangelo. Charlie on huonolla tuulella.
-Älä välitä. Isät ovat eroamassa. -Jestas.
-Mitä hän täällä tekee? -Ei mitään hyvää.
-Mitä kuuluu? -Hei.
Kiva.
Miten menee, Charlie?
Tuntuu kauhealta. Suunnittelit kivat, masentavat treffit.
Pilasin kaiken, ja satutit pääsi.
-Sinun pitäisi mennä. -Odota. Onko kaikki hyvin?
En osaa vastata tuohon.
Palasit takaisin töihin.
Hyvä on, kaikki on loistavasti.
Halusit edetä hitaasti, ja minä pilasin sen.
Minä vain...
Halusin mennä sänkyyn, koska yritin paeta tunneyhteyttämme ja...
Lopeta tuo. En pysty siihen.
-Minusta ei ole poikaystäväksi. -Yritän vain selvittää, miksi teen tätä.
Haluatko pitää hauskaa? Tässä on veljeni.
Hetkinen, mitä?
-En halua uutta suhdetta. -Hyvä. Et nimittäin saa sitä.
-Kuudessa viikossa hän häipyy. -Se on 42 päivää.
Hyvin laskettu. Voitteko uskoa? Tyyppi on viisi.
Hän on seksikäs lastentarhanopettaja. Katso tuota leukaa. Nappaa kiinni.
Cooper, tee minulle palvelus.
Vie tämä ihana neito kahville. Kerro laskuvarjohypystä Liza Minnellin kanssa.
Se oli pieni aasialainen mies, joka näytti Liza Minnelliltä.
Olen vähän loukkaantunut.
En halua kahville veljesi kanssa. Ei millään pahalla.
Menkää sitten teelle. Tai älkää menkö ollenkaan, ihan sama.
Kunhan vain jätät minut rauhaan.
-Jeff Cho. -Mitä?
Hänen nimensä oli Jeff Cho.
Se oli virhe. Mitä odotin kuulevani? "Yritit tappaa minut, mutta ei se mitään."
Tiedän, että sinusta tuntuu pahalta.
Usko minua, Charlie toipuu kyllä. Hän on tottunut tähän.
Näin, kun hän pyörtyi saatuaan kalan.
Kerran hän löysi muroista lelun, taju kankaalla.
Aina kun Jets voittaa, mikä on onneksi harvinaista...
Hetken aikaa luulin olevani erityinen.
Tiedät, mitä tarkoitan.
-Niin tiedän, ja loukkauksesi lohduttavat. -Hyvä.
Kiitos, Cooper.
-Sukunimi? En ole kuullut sitä ennen. -Minut nimettiin koiran mukaan.
-Ei pidä paikkaansa. -Pitää täysin paikkansa.
Se oli bernhardilainen. Se kuoli juuri ennen syntymääni,
ja Charlie alkoi kutsua Cooperiksi. Taisin olla karvainen vauva.
Kiitos kannustuksesta.
Nähdään myöhemmin.
-Hei. Minne olet menossa? -Cobble Hilliin.
Mahtavaa. Se on matkan varrella. Annamme sinulle kyydin.
Varoitan, että kyyti on keltainen koulubussi.
-Hyvä on. -Okei. Mennään sitten.
Hei, Deangelo. Minulla on uusi bussikaveri.
Hän halusi vain sanoa sen, mitä ei ehtinyt sanoa.
Sieltä tuli paljon juttua. Haluatko kuulla?
-En oikeastaan. -En ihmettele.
Antaa menneiden olla.
Meillä itse asiassa synkkasi.
Hän osaa nauraa. En pidä itseäni kovin hauskana, mutta...
-Tykkään De Niro-imitaatiostasi. -Tykkäätkö?
Tästä se alkaa.
Cape Fear.
Heitä repla.
-"Tein vastustamattoman tarjouksen." -Tuo on Brando.
-Se on lopulta hän. -Ennen sitä.
-Tavallaan. -Tee Mafiaveljet.
-"Katso kuka puhuu!" -Jestas sentään.
Tuo ei onnistunut.
"Puhuitko mulle?"
Kuulostaa kauhealta.
Joka tapauksessa ajattelin pyytää häntä ulos.
-Francescaa? -Jos se sopii sinulle.
-Sopiihan se. -En halunnut, tiedäthän...
Siitä vain. Olette täydellinen pari.
-Varmastiko? -Joo.
Hyvä on.
Tölkki halvinta olutta.
Mikä mukava yllätys.
Kiva paikka. Se ei näytä muuttuneen 50 vuoteen.
Siihen kuluu rahaa.
-Omistatko paikan? -En.
Olen päällikkö. Helppoa hommaa.
Täällä juodaan yhä Pabstia.
Asia on selvä. Se on kauheaa. Olette tosi hauskoja!
-Otatko sinäkin? -En voi juoda töissä.
Olisit ryhtynyt opettajaksi.
Ehkä joku toinen kerta?
Pidän vähän aikaa taukoa miehistä.
Varsinkin kun melkein tapoin edellisen. Oikeastaan kaksi edellistä.
Sinulla on onnea. Minut on kuulemma tosi vaikea tappaa, joten...
Sinun kanssasi on kyllä kiva jutella, ja olet aika hurmaava-
sellaisella bernhardilaisella tavalla.
Mutta Charlie...
Hän järjesti meidät yhteen. Kysyin häneltä, ja häntä ei haittaa.
En olisi tullut muuten.
-Hei, Francesca? -Niin?
Voinko pitää tauon aikaisemmin? Pitää soittaa mummolle,
mutta humalaiset pyörälähetit hokevat sanaa "tissit" taustalla.
Totta kai.
Hei, olen Bethany. Kiva paita. Onko se pimapuuvillaa?
En tiedä.
Tietäisit, jos olisi. Pimapuuvilla on yhtä pehmeää kuin vauvan hiukset.
Ei se tunnu vauvan hiuksilta.
Sitten se on egyptiläistä puuvillaa, joka on myöskin hyvää.
Niin.
Okei, heippa.
Kuuntele.
Mitä jos järkkäisimme Charlielle treffit jonkun sopivamman kanssa?
Olin eilen seminaarissa, jossa kerrottiin sandaalien historiasta.
Sen nimi oli "Kävele 10 000 vuotta kengissäni".
Bethany? Kuulostaa tytöltä, jolla oli oma hevonen lapsena.
En tiedä siitä. Tapasin hänet Francescan baarissa.
Hän ei muistuta Francescaa. Paljon pidättyväisempi.
-Ujoko? -Ei ihan. Hän ei ole aggressiivinen.
Häntä on vaikea kuulla.
Voit tapailla Francescaa etsimättä minulle korvaajaa.
Siitä se alkoi, mutta oikeasti se nainen on sinulle täydellinen.
-Voinko kuvitella hänet verkkareissa? -Päästä varpaisiin verkkareissa.
Tuo on jo outoa.
Enpä tiedä. En halua innostua taas liikaa.
-Se on tuskin ongelma. -Niinkö?
Hei.
Voisitko ohjata minut amarantista kertovien kirjojen luo?
Siitä viljastako?
Kyllä. Muinainen vilja, jota atsteekit viljelivät.
Se on tehnyt kvinoan kaltaisen paluun-
korkean proteiinipitoisuuden ja maun takia.
Selvä. Tänne päin.
Täällä. Amarantti ja sinä.
Paljon historiallista tietoa ja reseptejä.
-Kiitos, Charlie. -Ole hyvä. Mitä?
Olen Bethany.
-Meillä on kuulemma paljon yhteistä. -Aivan. Niin taitaa olla.
-Pidät kirjoista. -Kyllä. Rakastan niitä.
Rakastan niiden tuoksua. Vanhojen kirjojen.
Sitä kutsutaan furfuraaliksi.
-Furfuraali? -Niin. Furfuraalia ja vaniljaa.
Hajoavasta paperista ja liimasta erittyviä yhdisteitä.
Siinä on varmaan myös ripaus hometta.
-Joidenkin mielestä se on tosi... -Romanttista.
-Romanttista, aivan. -Niin.
Miltä amaranttia ja kikherneitä lampaan kera kuulostaa?
-Pyydätkö minua treffeille? -En.
Kysyin vain, kokkaisinko sitä, jos pyytäisit minua treffeille.
Hyvä on, haluatko lähteä joskus treffeille?
Sopii.
Hyvä. Perjantaina?
Olen silloin lankakurssilla. Lintsaisin, mutta aiheena on alpakka, joten...
Vai niin. Lauantai?
-Sopii loistavasti. -Joo.
Kokkaan amaranttia.
-Katso. -No niin.
Pidän hänestä.
Hän on miellyttävä.
Niin, sitä hän nimenomaan on. Miellyttävä.
Tapasin hänet ja mietin: "Onpa miellyttävä tyttö."
Katsotaan, miten se sujuu.
-Menetkö ulos Francescan kanssa? -Cooperilla on tyttöystävä!
En pidä lokeroista, Deangelo. Tiedätte sen.
Ja kyllä, menen Francescan kanssa ulos lauantai-iltana.
En tiedä, minne. Auta minua. Mistä se mimmi tykkää?
Älä minulta kysy. Sinähän häntä tapailet.
Sinä tämän järkkäsit!
Teoriassa kyllä.
Hän on pelottava.
Joskus tuntuu kuin olisi kolme keskustelua käynnissä,
-enkä pysy perässä yhdessäkään. -Jessus.
Hän pitää Bauhausista. MoMAssa on Oskar Schlemmerin näyttely.
Juuri tuollaista. Tarvitsen jotain hauskaa.
Paljon jotain tekemistä. Muuten hän alkaa taas synkistellä.
Hänellä on rankkaa tätinsä takia.
Tiedetään, ja se on tosi surullista. Ei sitten puhuta siitä.
-Pissattaa! -Samat sanat.
Tulkaa. Lisää vauhtia. Polvet ylös. Mennään.
Entä jos menisitte jonnekin...
meluisaan?
-Maistuuko pisco sour? -Mitä?
Drinkkisi. Onko se hyvää?
Vain noin kuusi kuukautta.
Sitä ennen olin San Franciscossa. Oletko käynyt?
Tosi hyvää. Tosi kirpeää.
Kirpeää!
Kukaan ei arvannut mitään.
Kaikki odottivat innoissaan alpakkaa, ja opettaja veti esiin jakkivillan.
-Yhden tyypin piti pitää taukoa. -Kuulostaa intensiiviseltä.
Todellakin. Tästä lähtien ei kannata rentoutua.
Ei tosiaankaan kannata.
Tässä on amaranttia ja kikherneitä.
Muttei lammasta.
Tuntui pahalta.
Ei haittaa. Näyttää herkulliselta. Kiitos, että teit ruokaa.
Ole hyvä. Minusta on kiva kokkailla toisten keittiöissä.
Se on kuin ikkuna heidän sieluunsa.
Mitä minun sielussani näkyi?
Tosi tylsiä veitsiä.
Et tiedäkään, miten osuvasti sanoit.
Hyvää.
-Onko sinulla lapsia? -Mitä? Ei, miksi...
Näin, että pöydänkulmassa oli pehmustetta.
Siskoni laittoi sitä poikaansa varten.
Hittolainen.
-Pidän kyllä lapsista... -Kyse ei ole siitä.
Minun on kerrottava yksi asia.
Minulla on katapleksia, eli voin pyörtyä tuntiessani vahvasti.
Tunnet vahvasti? Mitä tarkoitat?
Mitä vain, pelkoa, suuttumusta, yllätystä.
Minun tapauksessani kyse on lähinnä ilosta.
Sehän on kauheaa.
Ei se ole kivaakaan, mutta-
voin sentään tuntea mietoja, keskinkertaisia tunteita.
Niissä ei ole mitään rajoituksia.
Jestas. Innostuitko liikaa, kun puhuin langoista?
En.
Meissä kaikissa on kai jotain outoa.
Minä tunnen seksuaalista vetoa Bob Newhartiin.
-Mitä? -"Rock Lobster!"
-Tule! -Okei!
"Rock Lobster!"
Toin elokuvia, mutta nyt mietityttää.
NIMH-rouva Brisby ja hänen salainen maailmansa?
Menin ihan sekaisin sen lopussa.
Ei minulla ole hätää. Olen jo istumassa.
Otetaan varman päälle.
Koimme yhdessä sodan sanoinkuvaamattomuuden.
Nuoruudessamme sydämiimme piirtyi tuli.
Sisällissodassa taisteltiin 10 000 paikassa-
aina New Mexicon Valverdestä ja Tennesseen Tullahomasta-
Vermontin Saint Albansiin ja Floridan rannikon Fernandinaan.
Yli kolme miljoonaa amerikkalaista taisteli sodassa.
Kivaa. Tuntuu tosi mukavalta.
...kaksi prosenttia väestöstä kuoli siinä.
Niin minustakin.
Amerikan kirkot ottivat suojiinsa kuolevat...
Nappaan sinulle taksin, vai mennäänkö samalla?
Hetkinen. Tätini.
-Odottaako hän sinua kotiin? -Ei. Hän voi huonosti.
Voi ei.
Selvä. Tule sinä luokseni, avataan viinipullo.
En voi. Menen katsomaan häntä.
Totta kai.
Minä voisin auttaa.
-Älä siitä huoli. -Okei.
Sitä paitsi haluan pitää meidät erossa siitä, jos sopii.
-Voin olla viikonloppukamusi. -Okei.
Sopii myös arkisin, mutta ei mitään paineita.
Taidankin kävellä.
Mitä sinä...
Hitto, että sattuu. Onko vielä kaukana?
Polvi ylös ja varpaat alas.
Vähän alle metri.
Tuo tyttö väittää opettavansa tekemään spagaatin päivässä.
Hän on yhdeksän.
Koppava paskiainen.
Tekisi sitten, kun on maannut 60 vuotta.
-Haluan puhua yhdestä jutusta. -Mistä?
Jos teetän mastektomian, ajattelin ottaa implantit.
Tosi isot, DD: t, kunnon kannut.
Siitäkö halusit puhua?
-Halusin varoittaa sinua. -Kiitos.
Tee niin kuin parhaalta tuntuu.
Miten Pooperin kanssa sujuu?
Cooper!
Hyvin. Ensin tuntui oudolta tapailla Charlien veljeä.
Mutta nyt olen iloinen, että hän päätti suhteen.
Huolehdit jo yhdestä potilaasta.
Kun sain tietää hänen tilanteestaan,
en halunnut ottaa riskiä, että satuttaisin häntä taas.
-Ajattelit vain häntä. -Cooper on enemmän tyyppiseni.
Hän on tosi hauska. Hän saa minut aina nauramaan.
Mitä on seuraavaksi listalla?
Katsotaanpa.
Haluat mennä Penn Stationin aasialaiseen hierontapaikkaan-
ja selvittää, tekevätkö he sitä. Sitä?
Tiedäthän... Sitä!
Oikeasti? Mitä Machu Picchulle patikoinnille kävi?
-Patikoinnille? Melkein kuolin. -Senkin huora!
Hengitä.
Anna se tänne!
Senkin...
Kaksi sinulle.
Tuotko Bethanyn Lizan luo torstaina? Liza haluaa tavata hänet.
-Kai sitten. Tuotko Francescan? -Luultavasti.
Siellä puhutaan paljon.
Kerroinko jo uusimmasta keksinnöstäni? Leffatreffit.
Niitä on ollut jo kauan.
Koska ne ovat mahtavia. Jos puhuu liikaa, sinut hiljennetään.
Tosi ovelaa.
Jossain vaiheessa sinun on puhuttava tapailemasi naisen kanssa.
Niin kai, varsinkin kun odotamme seksin suhteen.
Mitä?
En ole runkannut näin paljon sitten lukion.
Hassua, että palasin taas meksikolaisiin telenoveloihin.
Varmaan sen takia, mitä sinulle tapahtui.
Mitä minulle tapahtui?
Hän sanoi, ettei halua korvata läheisyyttä seksillä.
Tai ehkä toisin päin. En tiedä. Joka tapauksessa se on syytäsi!
Voi paska.
Ei hätää, veli.
-Pidätkö kiinni? -Joo. Kyllä.
Tässä on Jättiläisjaguaarin temppeli tai Tikalin temppeli I.
Se on hautajaispyramidi klassiselta kaudelta.
Ilmiömäinen. Todella.
Sinulle tuosta.
Vuonna 1962 löydettiin maya-johtaja Jasaw Chan K'awiilin hauta.
Tässä menee K'awiilin verran pidempään.
Tapa minut nyt.
Sitten siirrytään Pohjois-Akropolisiin, joka aivan suuren aukion vieressä.
Onko sinulla karttoja? En oikein hahmota aluetta.
Kohta tulee hyvä topografinen kartta.
Marv, missä rantakuvat ovat? Teittekö muuta kuin kiipeilitte raunioilla?
Kaikki vapaa-ajan kuvat tulevat väliajan jälkeen.
-Kulta? -Mitä?
Sanoiko hän "väliajan"?
-Nyt tarvitaan shotteja. -Väliaika on sitä varten.
Voi luoja.
Hei, kulta.
Näyttää samalta kuin muut näyttämäni pyramidit.
Tästä kartasta voi olla sinulle apua. Tässä on Tikal.
-Herätys. -En nukkunut.
-Sinä kuorsasit. -Enkä.
Tai ehkä se olin minä. Onko tämä unta?
Tiedät, että näen unta, jos alan sekstata Leijonakuninkaan Nalan kanssa.
Älä naura. Hän oli eka ihastukseni.
Hengästyt jo neljänsissä portaissa.
Onko Belizessä 110 vai 220 voltin jännite?
-110, sama kuin täällä. -Brittivaikutteista huolimatta?
-Kiehtovaa. -Et siis vitsaillut.
Olet tosi hyvällä tuulella tänään.
-Minäkö? -Niin.
Niin kai. Tämä oli mukavaa.
-Onko sinulla uusi lääkitys? -Ei. Join kokonaisen latten.
-Miksi kysyt? -Minä vain... En tiedä.
Vaikutit iloiselta, kun juttelit Francescan kanssa.
Olin varma, ettet pystyisi siihen.
-Se oli ennen tuota. -Ja mietit: "Hän siis jää sinne".
Et siis olekaan onnellinen?
En kai vain ole tarpeeksi onnetonkaan.
Outoa. Yhtäkkiä voin olla hänen seurassaan.
-Tekeekö se sinut onnelliseksi? -Joo.
Onko Cooper nastasi? Tietääkö hän?
Ei tiedä, etkä saa kertoa hänelle, koska se tekisi siitä outoa.
Niin, se tekisi siitä outoa.
Vieläkö hän pihtaa?
Hän on tosi kuuma pakkaus.
Tykkään kyllä pojista, mutta minä...
Minä panisin.
-Hei. -Hei. Mitä?
Meidän täytyy puhua.
-Nytkö? -Kyllä.
En kestä tätä enää. Kasseja kivistää niin kovasti.
Voiko tämä voi odottaa?
Miehellä on tarpeensa. Ja toivoisin, että naisellakin on, mutta...
Sattuiko tuo?
-Hänellä on nyt rankkaa. -Tiedän sen ja otan osaa.
En vain tiedä, pystynkö tähän.
-Meidän on erottava. -Ei! Ei missään nimessä.
-Tehän tulette muuten juttuun. -Kyllä.
Hänellä on ongelmia, ja autat henkilöä, jolla on hänen ongelmansa.
Älä hankkiudu hänestä eroon, niin ettemme enää tapaa häntä.
-Me? -Sinä.
Joo, ei. Ei, joo. Totta.
-Kyse on hänestä. Ei minusta. -Ei se tietenkään johdu sinusta.
Okei.
-Voin tutustua häneen paremmin. -Se on tarkoitus.
Hän on mielenkiintoinen. Ei omista TV: tä.
-Älä juksaa. -Ei, hänellä ei ole TV: tä.
Pidä tätä tilaisuutena kehittää itseäsi. Opit kokkaaman, menet tangokurssille.
Mikä parasta, hommaan sinulle kirjastokortin.
-Okei. -Sopiiko?
Okei. Tästä tulee hyvä.
Luen The New Yorkeria joskus. Omistan vakosamettihousut. Pystyn tähän!
Uskon sinuun.
Ja kun vihdoin harrastamme seksiä...
-Uskon sinuun vähemmän. -Niin.
-Kiitos, veli. -Ole hyvä.
-En pystyisi tähän ilman sinua. -Tiedän.
Anteeksi. Kasseja kivistää.
Marvin, paljon kiitoksia. Se oli perusteellista.
Ilo on minun puolellani. Harmi, ettei ääninauha toiminut.
Mölyapinan urina vie suoraan viidakkoon.
-Se kuulostaa... -Hei! Ei tarvitse.
Tiedättekö mitä?
Käytittekö jo ne bestmanlahjat, jotka ostimme teille?
-Emme vielä. -Mikä se on?
Ostimme kummallekin yön majataloon Rhinebeckiin. Varsinkin Charlielle.
-Siellä on melko tylsää. -Kuulostaa hyvältä.
Tehän voisitte mennä sinne kaikki yhdessä.
-Niin. -Enpä tiedä.
Tehdään se. Voisimme poimia omenoita.
-Onko nyt omenakausi? -Tai marjoja.
Kunhan poimimme jotain.
Kuulostaa hauskalta. Miksipä ei?
Miksipä ei?
-Toki, mikä ettei? -Mikä ettei?
Mikä ettei?
TERVETULOA RHINEBECKIIN
Tässä se on!
-Näettekö sen? -Tässä se on!
-Vasemmalle. Käänny vasemmalle. -Tästäkö?
No niin.
-Herran pieksut. -"Herran pieksut"?
Onneksi olen vielä elossa.
Apollo 13:kin laskeutui helpommin.
Tarvitsetko apua?
Täällä on kaunista. Jäädään tänne eikä koskaan enää palata tähän autoon.
Perillä ollaan. Olette ihan pelkureita!
Pelkureita, jotka haluaisivat selviytyä viikonlopusta hengissä. Kiitos.
Mikä tuo on?
Selloni, mikäli haluamme laulaa.
-Voiko sellon tahdissa laulaa? -Voit tehdä mitä vain haluat.
Niin sitä pitää. Anna kun autan.
-Autatko? Kiitos. -Ei kestä.
-Hän on eläin. -Ole varovainen. Se on antiikkia.
Viedään kamat sisälle. Voitteko kirjata meidät sisään?
Toki.
-Saitko kaikki? -Sain.
Hei. Sopiiko tämä sinulle varmasti?
-Mikä? -Minun ja Francescan suhde.
-Vaikutat oudolta. -Minähän sanoin. Ei hätää.
Ainoat treffimme päättyivät ensiapuun.
Se on mennyttä. Olen nyt Bethanyn kanssa.
Hyvä. Koska tästä viikonlopusta tulee se.
Se?
Niin.
Onneksi olkoon. Mitä juhlitte?
Emme mitään. Tuntuu vain, että hän on valmis.
Minähän olen ollut jo ajat sitten. Kerroinko, että telenovelat ovat jääneet?
Siirryin ruokaohjelmiin. Katsoin koko viikon Rachel Rayta.
Kuulostaa hämmentävältä. Giada De Laurentiis olisi vielä mennyt.
Niinkö?
Hei!
Olemme kirjautuneet sisään.
Tämä on mahtava paikka!
Tykkäät huoneestamme. Se on kuin suoraan Neiti Etsivä-kirjasta.
En tiedä, mitä se tarkoittaa, mutta...
Vain pikkusuukkojako?
Hyvin menee!
Nuo kaksi eivät tuhlaa aikaa.
Jestas. Olen kauhea hutsu.
Jatkakaa vain. Me otamme torkut.
Eikä. Odota. Nytkö jo? Vastahan tulimme.
Minullekin tuli huono olo autossa.
Emme tulleet tänne nukkumaan. Mennään antiikkiliikkeisiin.
-Antiikkiliikkeisiin? -Niin.
-Mistä lähtien antiikki on kiinnostanut? -Vitsailetko? Rakastan vanhaa kamaa.
Minulla olisi käyttöä uudelle voikirnulle.
Miksipä ei? Mennään katsomaan kaupunkia.
Nukutaan illalla. Lähdetään.
Me vain... Niin.
Mitä?
Pahus sentään. Onpa hiostava ilma. Miksemme ottaneet autoa?
Koska Francesca ajaa, ja haluamme pysyä elossa.
-Täällä ajetaan hitaasti. -Kukaan muu ei sanoisi noin.
Liza oli oikeassa. Täällä on tylsää.
Entäs tämä?
Siinä lukee "kauppa". Ilmiömäistä.
Olisipa täällä enemmän rasistisia pihapatsaita.
Mitä?
Olen valmis palaamaan takaisin.
Eikä! Onko tuo pasuunasta tehty lamppu? Upea.
Jestas sentään! Tädilläni oli tällainen teeastiasto.
Onko hän Umppa-Lumppa?
-On. -Hieno homma.
Tämä vatkain! Meillä oli tällainen!
Se pitää kovaa ääntä. Heräsin aina, kun hän teki pannareita.
Onko kellään nälkä? Näin tacopaikan...
-Asuitko Sylvian luona lapsena? -Aina välillä.
Oli siistiä olla nuori ja tulla tädin luo New Yorkiin.
Vietin koko kesän hänen kanssaan.
Vasta myöhemmin tajusin, että olin siellä siksi,
etten näkisi äitiä kemoterapiassa.
-Milloin hän kuoli? -Olin 17, lukion viimeisellä.
Tosi surullista.
Lopetin koulun ja aloin matkustella. Halusin kauaksi sieltä.
En oikeastaan koskaan enää palannut kotiin.
Sylvia taitaa olla kotini.
-Hän kuulostaa upealta leidiltä. -Hän on ärsyttävä.
Mutta rakastan häntä.
-Hei, Charlie? -Niin?
-Auttaisitko tämän kanssa? -Minä autan, Bethany.
Olen paljon pidempi.
Katso, miten upea.
-Saammeko me... -Se on soitin. Sitä pitää soittaa.
Voi jukra. Se taitaa olla rikki.
-Katso. Johto ei ole seinässä. -Hyvä!
Oletko koskaan nähnyt munia näin nätisti esillä?
Kokeile nyt.
Niin sitä pitää!
-En tiennyt, että osaat soittaa. -Kuusi vuotta rouva Paradesin kanssa.
-Hei! Kaverit! -Tee se uudelleen.
Hei, tuo on tosi kovalla.
Katsokaa!
Täältä hän tulee!
Nuo urut ovat 50-vuotta vanhat!
En saanut lainkaan myötätuntoa!
Surkea pimeyden olio, millaista elämää oikein elit?
Harjoittelivatko he tuota?
Char, tule pois ammeesta.
-Vapauta minut, senkin moukka! -Tule pois.
-Älä koske minuun! -Tule pois ammeesta!
En koskaan! En!
-Lopetatko? -Kyllä, minä lopetan.
Kyllä minä tiedän.
Ehkä sinun pitää hidastaa. En väitä mitään.
Itse aloit puhua kirjastonhoitajien konferenssista.
-Totta. -Millaista siellä on?
Haluatko kuulla?
Kamalasti seksiä, paljon viinaa-
ja huumeita, ja kaikilla on ortopediset kengät.
-Lisää viiniä? -Kyllä. Se on salaisuus.
-Niin, mukavat kengät. -Haluatteko kuulla tarinan Charliesta?
Kertoiko hän, että hän voitti 6. luokan kykyjenetsinnän?
Huono tarina. Ette halua kuulla sitä.
Olet liian vaatimaton. Yleisö oli polvillaan.
Minä haluan kuulla. Mikä kykysi oli?
Kerro nyt. Mikä se oli?
Tein Tracy Turwellin kanssa kohtauksen Viettelyksen vaunusta.
-Olitko Stanley Kowalski? -Stella!
-Anteeksi kaikille. -Anteeksi.
Juuri niin. Se oli mahtavaa.
-Tuo oli parempi. -Kaksi oktaavia matalampi.
Charlie oli 11-vuotias eikä ollut saanut äänenmurrosta.
Lavalla oli 120-senttinen 35-kiloinen poika, joka kiljui "Stella!".
-Seksikästä. -Vau, kiitos.
Ei edes ollut paras osa.
Miehet itkivät. Mikä voisi olla parempaa?
Päihitit kaikki. Stairway to Heavenin oboella soittaneen tytön.
Pojan, joka tanssi äitinsä kanssa.
Charlie oli vaatimaton ja istui hiljaa. Hänet julistettiin voittajaksi.
Hän leijui ylös tuolistaan ja juoksi käytävää pitkin. Älä nyt.
Hän pääsi melkein lavalle, kunnes pum!
Hän sammui kuin lyhty ja syöksyi pää edellä orkesterimonttuun.
Hän satutti päänsä. Verta oli kaikkialla, lapset kiljuivat.
Paloautot saapuivat.
Lyhyesti sanottuna tunnit peruttiin loppupäivältä.
Mitä lahjakkuutta.
-Tosi surullista. -Hei, älä nyt.
-Minä voitin. Hyvää työtä. -Mikä sinua vaivaa?
Kaikki pitivät hänestä sen takia. Älkää nyt viitsikö.
Anteeksi.
Lapsena minulla oli kissa nimeltä Greg.
Sillä oli kissojen epilepsia.
Veljilläni oli strobovalo,
ja he laittoivat sen kissalle, jotta se saisi kohtauksia.
He sanoivat, että se breikkasi.
Lapset ovat kusipäitä.
Niinpä.
Charlie muistuttaa minua Gregistä.
Tästä.
En tiedä teistä muista, mutta nämä muistelut veivät minusta mehut.
Painutaanko pehkuihin?
-Emme ottaneet vielä jälkiruokaa. -Olen täynnä.
-Täältä saa hyvää portviiniä. -Pidän enemmän sherrystä.
Tai sello. Emme ole vielä laulaneet.
Greg tykkäsi soitostani.
Se oli ainoa asia, joka pysäytti kohtaukset.
Kaikin mokomin.
Kuunnellaan selloa.
-Nyt illan hauskimpaan osaan. -En pysty enää kävelemään.
-Valmiina? -Kyllä.
Näin sitä mennään.
Tämä heppa on nopea.
Onko sinulla kylpytakkini?
Todellakin on.
Sopii täydellisesti.
-Kulta. -Mitä nyt?
Älä tartuta mieshajuasi siihen.
-Myöhäistä. -Ei!
Lopeta tuo.
Heippa.
-Ovatko nuo peuroja? -Seksikkäitä peuroja.
Seksikkäitä peuroja. Kyllä vain.
Ja sinä olet...
Mikä tahansa nälkäinen peto, joka syö peuroja.
Puuma.
Nälkäinen puuma.
Ei. Matalammin.
Ei niin käheästi.
Mitä?
Hyvä.
-Selvä. -Hyvä.
-Mitä? -Minä olen peura.
Kiva.
Sinun pitää lähteä perääni.
-Niin kuin puuma. -Niin.
Joo, hyvä.
Olet tosi nälkäinen.
-Niin olenkin. -Niin.
-Jes! -Tule tänne!
Oletko valmis?
Olen valmis.
Alatko innostua liikaa?
Ei vielä hätää.
No terve.
Hiljaiset yllättävät aina.
-Cooper! -Mitä?
Charlie! Hätätilanne!
Eikä.
-Charlie. -Hyvänen aika.
-Charlie! Oletko kunnossa? -Olen.
Taisin saada kohtauksen.
-Voi ei. -Aivan kuin Greg.
Kohtauksen? Tavallisesti sinulta menee taju.
Tällä kertaa taisin saada kohtauksen.
-Soitetaan ambulanssi. -Ei ambulanssia.
Ei minulla ole hätää. Oikeasti.
Mutta kohtaukset ovat vakavia.
Niin. Sinua pitäisi tarkkailla.
Ei, koska... Se taisi mennä ohi.
Paras ottaa varman päälle. Minä soitan.
-Ei! -Jep!
-Minä soitan. -Ei ambulanssia! Ei...
Kappas vain. Tuntuu paremmalta.
Siltä vaikuttaa.
-Eli voimme mennä nukkumaan. -Ehdottomasti.
Pahoittelen häiriötä.
Tule.
-Voi paremmin. -Kiitos, voin kyllä.
Anteeksi.
Tästä lähtien joudun kieltämään sinulta saaliin.
-Se ei ole turvallista. -Ymmärrän täysin.
Hei. Varovasti, tiikeri.
-Odota, että pääsen fiilikseen. -Joo. Lämmittele vain.
Mitä?
-Jos se on Charlie, hän saa köniin. -Se voi olla tätini.
Soita takaisin viiden... neljänkymmenenviiden minuutin päästä.
Minusta alkaa tuntua, ettet halua minua.
Johtuuko se tatuoinneista? Kadun joitakin niistä.
Onko tämä vähän rasistinen? On.
Oliko se tarkoitus? Ei.
Tädin kuvaus...
Syöpä on levinnyt.
Voi Francesca, olen pahoillani.
Hyvä luoja.
Tässä se on.
Menetän hänet nyt.
Ei.
Hän on...
Hän toipuu kyllä.
Kyllä hän toipuu.
Mikä tuo on?
Uskomatonta.
Anteeksi. Peppusi on upea.
Tätini kuolee syöpään.
Ei se sitä tiedä.
Oikeasti?
Minun on päästävä ulos täältä.
En ole kiihottunut, koska hänellä on syöpä.
-Jossakin tuossa oli kohteliaisuus. -Hei, mitä tapahtui?
En halua puhua siitä.
Olisi pitänyt tietää.
Toin tämän.
Kiitos.
Ei sinun tarvitse olla täällä. Pärjään kyllä yksinkin.
Kuolema ja epätoivo ovat erikoisalaani.
Jos hän parantuu kuin ihmeen kaupalla, sitten olet yksin.
-Tunnistatko tähtikuviot? -Vartuin kaupungissa.
Näin ensimmäisen tähden vuoden 2003 sähkökatkoksen aikaan.
Istuin lapsena tuntikaupalla ulkona ja keksin omiani.
Flamingo, jolla on matkalaukku.
Jos niin sanot.
On kiva tietää, että ne ovat siellä aina.
-Kauanko hänellä on? -Kemoterapia voi hidastaa sitä,
mutta maksassa on etäpesäke, joten...
Tosi syvältä.
Mitä hän on aina halunnut tehdä? Kiivetä vuorelle? Mennä Intiaan?
Ampua Dodge Caravania singolla.
Mitä?
Hänen eksänsä ajoi sellaista.
Kaiken muun hän on jo tehnyt. Sellainen Sylvia on.
Hän ei odota kenenkään lupaa. Hän vain tekee sen.
-Hän on kovis. -Niinpä.
Harvat elävät sillä tavalla. Minä en ainakaan.
Charlie,
sinä päivänä, kun kaaduit, sanoit, ettet voi olla enää lähelläni.
Olemme nähneet melkein joka päivä sen jälkeen, ja tässä me olemme.
Mutta tämä on masentavaa.
Älä viitsi.
Siellä antiikkiliikkeessä tänään?
Sinulla näytti olevan hauskaa. Olit onnellinen.
Enkä ollut, vaan huvittunut.
Vai niin.
Olin vähän enemmän kuin huvittunut. Olin onnellinen.
Hei, Francesca.
-Mitä? -Odota.
Hyvä on, olin onnellinen.
Olen onnellisempi kuin koskaan. Ja se johtuu sinusta.
-Olet yhä pystyssä. -Tiedän.
Ei sen pitäisi toimia. Minun pitäisi olla naamallani.
Mutta aina, kun tunnen onnellisuuden kasvavan minussa,
katson sinua ja Cooperia ja olen tarpeeksi surullinen.
Tapailen veljeäsi. Järkkäsit meidät yhteen.
Tiedän. Siksi se toimii.
-Ei enää tavata toisiamme. -Francesca.
Francesca.
Bethany, mitä sinä täällä teet? Täällä on ötököitä.
Sinussa on jotain pahasti vialla.
Niin.
Tiedän.
-Yritin olla avoin. -Ei kyse ole siitä.
Sinä.
Minäkö?
Olen hauska, Charlie.
-Tosi hauska. -Hulvattoman hauska.
Ja olen myös nätti.
Minua on sanottu nätiksi.
Olet kaunis.
Annoit minun uskoa, että meillä on mahdollisuus.
Haluan erota.
Ymmärrän täysin.
FRANCESCALLE
Hei, tule peremmälle.
-Miten Sylvia voi? -Hän sinnittelee.
-Auringonkukkia. -Joo.
-Suosikkikukkani. -Oikeasta kukkakaupasta. Ei marketista.
No nyt tiedän olevani erityinen.
Mikäs tuo on?
Tämäkin on sinulle.
-Mikä se on? -Se se onkin.
En valinnut sitä.
Minä vain toin...
Tädin vatkain.
Sinä muistit.
Niin muistin.
Se on ihana.
-Kiitos. -Ei kestä.
Anteeksi, että suutuin sinulle silloin.
On vain...
-Ollut tosi rankkaa. -Niin.
Hei, tiedätkö...
Kun menettää jonkun, jota rakastaa, pitää...
tarkastella...
-itseään. -Niin. Okei. Kiitos.
No niin.
-Tule. Mennään syömään lounasta. -Tiedätkö mitä?
En halua täpötäyteen ravintolaan. Tilataanko jotain tänne?
Ulkona on kiva ilma. Etsitään terassi.
Olen aivan poikki.
Luulin, että halusit ajatella jotain muutakin kuin tätiäsi.
Niin haluankin.
En voi vain paeta sitä.
Se pitää kohdata.
Autatko minua kohtaamaan sen?
Joo. Tietenkin.
Kohdataan se.
Anna vain kaiken tulla.
Mitä pelkäät eniten tätisi kuolemassa?
Okei.
Ensinnäkin minulle tulee ikävä.
Tuntuu kuin olisin yksin maailmassa.
En hyödyntänyt yhteistä aikaamme enkä saa niitä aikoja enää takaisin.
Lapsuuteni.
Kuolisin mieluummin itse, jotten jäisi tänne ilman häntä.
Hän on paras ystäväni.
Tiedätkö, Francesca...
Minun pitäisi lähteä.
-Mitä? -Niin.
-Minne menet? Vuodatin tuntojani. -Tiedän.
Rohkaisin siihen, joten syy on yhtä paljon minun.
Olet kauhea kusipää!
Olet oikeassa. Niin olenkin. Mutta se tuntuu pahalta.
Miten voit olla niin huomaavainen ja sitten kauhea mulkku?
Koska...
Koska en ollut oikeasti niin huomaavainen.
Olen pahoillani. Hei.
45 DOLLARIA VATKAIN
VARATTU CHARLIELLE
Varo vähän, paskapää!
-Kiitos, New York. -Mitä sinä sanoit?
Hei.
-Hän piti vatkaimesta. -Niinkö? Mitä hän sanoi?
"Ihana vatkain."
Hyvä, kiva kuulla.
Sen loppumiseen tarvittiin vain surkea yritys keskustella.
Olisimmepa yrittäneet sitä muutama viikko sitten.
Mitä tuhlausta. Olisit voinut paneskella koko tämän ajan.
Miksi vedän puoleeni niin mitäänsanomattomia miehiä?
-Ellei se mene toisin päin. -Vetävätkö he minua puoleensa?
Johtuuko se jostain feromonista hiusgeelissä?
Pidät yhtä paljon siitä, mitä he eivät ole kuin mitä he ovat.
Putosin kärryiltä, Yoda. Enkä pilkkaa kaljua päätäsi.
Toivottavasti et.
Sylvia Torrone?
-Mikä on olo? -Paljon parempi kuin tunnin päästä.
Tässä.
-Myönnä se. Olet kuuma kissa. -Lopeta. Enkä ole.
Tiedät sen itsekin, ja ärsyttää, kun kiellät sen.
Hyvä on, mikä on pointtisi?
Pointtini on, että miehet haluavat sinua aina,
mutta tarvitaan erityinen mies, joka rakastaa sinua-
ja arvostaa sinun ainutlaatuisuuttasi.
Sanoit samaa, kun kulmakarvani olivat kasvaneet yhteen.
Valehtelin silloin. Tässä on kyse Charliesta.
Hän torjui minut.
Hän tekee samaa kuin sinä, suojelee itseään.
Kamala paikka.
Niinpä.
-Mikä suunnitelmasi oli? -Mitä?
Auttaa meitä tekemään sovinto ja jatkaa eteenpäin surullisena?
-Miksi luulet, että olen surullinen? -Se näkyy naamastasi.
Näytät surulliselta.
Ajattelin, että se tekisi hänet onnelliseksi.
Se ei toiminut. Me erosimme.
Mitä? Miksi?
En ole rakastunut häneen ja sinä olet.
Charlie rakastaa minua.
Sanoiko hän niin?
Parhaansa mukaan.
Rakastatko sinä häntä?
-Miten voisin? -Voi Francesca.
Älä estä itseäsi rakastamasta jotakuta, koska pelkäät menettäväsi hänet.
-Se ei estänyt sinua tapailemasta häntä. -Ei niin. Ja kadun sitä.
En siksi, koska tulin väliinne, vaan koska halusit minun.
Mitä oikein tarkoitat?
Olen vahtinut sinua koko elämämme ajan.
Olen ottanut iskut puolestasi, olen turvannut selustaasi.
Ja pidin siitä tosi pitkään.
Oli kivaa olla pikkuveli, joka huolehti isoveljestään.
Varohan nyt, pikkuveli.
Totta se on. Luulin suojelevani sinua enkä suojellutkaan.
Sinä käytit minua.
-Piilouduit taakseni, manipuloit... -Mistä nyt tuulee?
Mistäkö? Kohtelet minua kuin tunteiden muurinmurtajaa.
Se on loppu nyt! En ole enää tunteiden muurinmurtajasi.
-Et ole mikään... -Muurinmurtaja.
Ihan sama. Älä jaksa valittaa.
Sinulla ei ole tätä paskaa tautia.
Sinun ei tarvitse pelätä mokaavasi jatkuvasti tai kuolevasi.
Saat elää elämääsi aivan kuten haluat, ja silti mokaat sen!
-Kiitti. -Ole hyvä.
Tiedätkö mitä? Tiedän sen paremmin kuin kukaan.
-Tiedän, miten kauhea se sairaus on. -Tiedätkö?
Näin lasten nauravan sinulle.
Tajuatko? Katselin lasten nauravan isoveljelleni.
Näin sinut yksin.
Se on syvältä. Olen pahoillani.
Jossain vaiheessa sairaus muuttuu peloksi.
-Ei tätä. -Siitä tulee tekosyy!
Hyvänen aika! Sanoit juuri ymmärtäväsi.
Ei kukaan halua tapailla tyyppiä, joka päätyy ensiapuun heti suudellessa.
Suhteessa oleminen on onnellista!
-En pysty siihen! -Kyllä pystyt. Pystyt sinä!
Sinun on vain hyväksyttävä seuraukset. Siinä kaikki.
Mene, Charlie.
-Mene hakemaan hänet. -En voi.
-Varohan. -Varo itse. Tajuatko?
Tajuatko yhtään mitään?
En voi. Sinä voit, mutta minä en.
-Saat itsesi kiihdyksiin. -Sitä haluankin!
Miksen saa koskaan kiihtyä?
Hengitä.
Rauhoitu.
Miksi?
Charlie!
Herää! En pysty pitelemään!
Charlie!
Apua!
Charlie!
Tule ylös sieltä.
-Tule nyt. -Sain sinut!
Jestas.
Oletko kunnossa, paskiainen?
Olet kunnossa.
Kiitos!
Kiitos, New York!
Hyvä on sitten.
-Mitä? -Minä menen.
-Menetkö? -Joo.
-Sunnuntaiaamuna, joogan jälkeen. -Ei sunnuntaina, ei joogan jälkeen.
Menet nyt heti!
-Nyt hetikö? -Tule!
-Mitä? -Tule!
Hyvä on. Miltä minä näytän?
Kamalalta. Haiset hirveältä.
Pikkureppusi on typerä.
-Mutta sinun on mentävä. -On mentävä.
Sinun on mentävä.
Ole onnellinen.
Vastaa, Francesca.
Elämä on elämistä varten. Vastaa.
-Charlie? -Francesca!
Missä olet? Minun on tavattava sinut.
Sairaalassa tätini kanssa.
Täydellistä. Olen tulossa.
Niin sitä pitää. Se onnistui! Hyvä luoja.
Uskomatonta! Stanley, sinä kävelet!
Istu alas, Stanley.
No niin.
Ei voi olla totta.
Luoja auttakoon.
-Charlie! Hyvänen aika. -Okei.
-No niin. -Mitä tapahtui?
Kaunis vauva.
-Jestas. Tosi kaunis. -Ota vettä.
-Liian virkistävää. -Anteeksi.
-Onko tuo Sylvia? -Charlie.
-Miten menee? -On mennyt paremminkin.
Sanoit, että halusit tavata.
Niin, luoja. Miksi sinun on oltava niin ihana?
-Olet itsekin aika söpö. -Tuo ei auta.
-Haluatko mennä jonnekin kahden? -Ei, tässä on hyvä.
Selvä.
Francesca....
-Okei. Tehdään näin. -Kiitos.
En voi...
En voi ajaa radio päällä-
sen varalta, että sieltä tulee The Pointers Sisters ja ajaisin ojaan.
En voi kävellä rannalla, jossa on hylkeitä.
En voi syödä popcornia. En voi lainelautailla.
En voi uida missään, missä vesi ulottuu yli rinnan.
Varsinkaan jos siellä on tyyppi kultaisennoutajansa kanssa.
En voi grillata yksin.
En varmaankaan voi mennä Grand Canyoniin,
koska jo kuvien perusteella siellä on henkeäsalpaavan kaunista.
Haluaisin saada lapsia.
Mutta niiden on oltava tylsiä tai hemmoteltuja, sillä söpöt ja kiltit...
Charlie.
Adoptoidaan mahdollisimman kamalat lapset.
Suudelkaa nyt, jumalauta.
Tekstityksen käännös: Anniina Mäkelä